Hackerul e la etajul nouă.
Mişcaţi-vă repede. În linişte.
Când terminăm, îi ducem şefului degetele. Întrebări?
Ţi-e foame?
Ajunge. Ai mâncat suficient.
Vorbeşte.
O încălzesc?
Vrei plăcintă?
Nu vrei să te îngraşi?
- Ne-am luptat cu Yakuza. - Şi am învins!
Puteai să spui de mafia japoneză până să înceapă bătaia cu cuţite.
- Am spus că vreau ajutor. - Ai spus că vrei un avocat.
- Te-am păcălit. - Nu mai spune.
Mă tot păcăleşti de când ai venit.
Iar asta încetează acum.
Vreau să ştiu ce cauţi aici,
care-i treaba cu Yakuza...
Vreau să mai ştiu de unde ştii...
Vreau să ştiu cum ai aflat despre mine.
Ştiu cine eşti pentru că urmăresc ştirile.
"Arestarea reuşită a lui Wilson Fisk."
Port o mască.
Nu poţi să-ţi maschezi fundul. L-aş recunoaşte oriunde.
Te-ai antrenat. Am remarcat asta.
Yakuza e o organizaţie puternică şi are duşmani puternici.
Ce vor de la tine?
Am stilul de a călca pe nervi oamenii.
- Da, sunt de acord. - De ce eşti rău?
Nu te supăra, Matthew.
Ţi-am spus.
Am băgat banii în investiţiile Corporaţiei Roxxon.
Roxxon e implicată în afaceri murdare.
- De când ştiai? - Nu ştiam.
Până aseară.
Am tulburat puţin apele în domeniul financiar.
Şi m-am trezit cu Yakuza la uşă.
E greşeala lor, pentru că acum sunt pe urmele noastre.
Nu, nu ale noastre. E problema ta.
De ce nu-ţi retragi fondurile de la Roxxon şi termini povestea?
Ar fi un mod laş de scăpare.
Cineva crede că mă prosteşte. Nu-mi place asta.
- Găseşte-ţi un avocat. - Credeam că am găsit.
- Anunţă poliţia. - Tu vorbeai.
- Diavolul din Hell's Kitchen. - Vrei să vorbeşti mai încet?
Ce fac eu nu te priveşte pe tine. Nu te mai priveşte.
Matthew...
Îţi zic eu cum facem.
Îţi termini mâncarea,
îi laşi chelneriţei cel mai mare bacşiş din viaţa ei,
apoi te ridici şi pleci.
Rezervi un bilet la primul avion care pleacă din New York,
te urci în avion, te întorci la spa
sau la hotelul de cinci stele de unde ai venit
şi nu mai vii în oraşul meu.
Dacă cei din Yakuza urmăresc ceva mai important
decât o răsfăţată plină de bani, o să am eu grijă de ei.
Dă-mi voie să-ţi spun.
Yakuza chiar au un plan mai serios, iar eu nu plec nicăieri.
- Nu poţi să te pui cu ei. - Şi tu poţi?
I-am mai alungat o dată din New York.
Nu, ţi se pare. Yakuza nu au părăsit oraşul.
Au stat cuminţi şi te-au lăsat să le elimini duşmanii.
New Yorkul poate fi cucerit,
iar ei intenţionează să ajungă primii în vârf.
- O să-i cuminţesc din nou. - Am venit la tine.
Dacă nu vrei să fim parteneri, mă descurc singură.
- Parteneri? - Mai vreţi cafea?
Nu.
- Nu am nevoie de un partener. - Ba da, ai.
La fel şi eu.
Pentru că ai abilităţi. Te lupţi mai bine ca oricine.
Însă eu deţin informaţii.
Am intrat în serverele Roxxon chiar sub nasurile lor de infractori.
Dacă ne asociem, îi terminăm repede şi definitiv.
Imediat după, am şi plecat din oraş.
Pentru totdeauna.
Ultima dată când te-am văzut,
mi-ai dat un cuţit şi mi-ai cerut să-i tai gâtul lui Roscoe Sweeney.
Eu respect vieţile oamenilor.
Dacă facem asta...
Dacă...
Trebuie să ştiu că măcar te vei preface că simţi la fel.
Nu moare nimeni.
Ai înţeles?
- Ai înţeles? - Perfect.
Bine.
Am şi eu o regulă.
Spune.
Fără sex.
Doamne.
Ai ceva tupeu.
Probabil că vei fi surprinsă,
dar am depăşit momentul, în zece ani de când ai plecat.
Acum sunt cu altcineva şi e unul din motivele
pentru care nu vreau să am niciun fel de legătură cu tine.
Sigur că da. Nota, vă rog.
- Eşti la fel de arogantă. - Doar realistă.
De ce crezi că toţi vor să se culce cu tine?
Pentru că până acum toţi au vrut.
Facem treaba asta, lucrăm împreună,
anihilăm organizaţia Yakuza şi pe urmă dispari.
Nu vreau să te mai văd vreodată.
- Bineînţeles. - În regulă.
Încă ceva.
Şi este hotărâtor.
Trebuie să-mi dai plăcinta înapoi.
Aşadar, dră Page,
am redactat documentul conform declaraţiei de la poliţie,
referitoare la atacul de la spital.
Sunteţi din New York, dle Roth?
Aici m-am născut şi am crescut.
- E primul caz? - Al doilea.
Pe primul l-am câştigat. Abuz domestic.
- Cred în protecţia femeilor. - Mulţumesc. În numele tuturor.
Aici scrie că am fost urmărită de Castle pe scări,
dar eu am coborât, iar el a urcat.
Bun, pot să fac modificarea.
De asemenea, nu am fugit pe jos, aveam maşină.
- Am explicat asta la poliţie. - Maşină.
În plus, nu eram singura ţintă a lui Castle.
E complet greşit. Cum rămâne cu Grotto? De unde...
De unde mi-ai luat declaraţia?
- Grotto? - Grote.
Elliot Grote. Da, e pe lista victimelor.
Balistica a făcut legătura între el şi una din armele lui Frank Castle.
- Aţi început devreme? - Matt.
El este Christopher Roth.
E avocatul din oficiu desemnat lui Castle.
Am venit să iau semnătura drei Page pe declaraţie.
Odată semnată, am terminat.
- Da, cu această întâlnire. - Cu acest caz.
Cum aşa?
Castle s-a trezit. O să pledeze vinovat, iar cazul va fi închis.
Închis e bine.
Oraşul va dormi mai bine ştiindu-l după gratii. Eu, în mod sigur.
Va dormi şi mai bine, când o să fie mort.
Mort?
Injecţia letală, probabil,
dar şi scaunul electric e o posibilitate.
- New York nu are pedeapsa cu moartea. - Aşa e, dar există în Delaware.
Au fost omorâţi câţiva membri din Câinii Iadului pe Autostrada 95.
Reyes nu trebuie decât să facă legătura cu Castle,
iar pe urmă vor avea dreptul să-l extrădeze.
Şi...
Ştiţi...
Eşti prieten cu dna procuror Reyes?
- Am întâlnit-o o dată. - Când?
Ieri, când judecătorul mi-a desemnat cazul.
Dar, uite...
Ea l-a înfundat pe Justiţiar. Nu va trece prin toate etapele
ca să nu fie ea cea care îi pecetluieşte soarta.
Literalmente.
Îmi pare rău, dle Roth, dar încă nu pot să semnez.
- Sunteţi sigură? - Da.
Ţinem legătura, dle Roth.
Cu siguranţă.
Declaraţia pe care voia s-o semnez e complet inventată.
Probabil gândită de Reyes.
Scriem o scrisoare anonimă
şi poate judecătorul va desemna alt avocat.
Da, sau putem să-l ajutăm chiar noi pe Castle.
- În niciun caz. - Da.
Nu trebuie să-l apărăm. Am putea negocia o înţelegere.
Fără extrădare sau scaun electric.
Apoi, Castle scapă, Reyes obţine elogiile dorite...
Toată lumea câştigă.
Toată lumea, mai puţin noi.
Vezi uşa de la intrare?
Scrie "deschis", dar nu intră nimeni.
Dacă o tot enervăm pe Reyes, închidem firma luna asta.
Dacă o înfruntăm, am putea opri intimidările ei constante.
Şi poate îl salvăm pe tip.
Un criminal care a tras în tine.
Din motive pe care încă nu le înţeleg.
Roth a spus că va pleda vinovat. Vorbim cu el,
îl întrebăm ce s-a întâmplat cu familia lui, de ce Reyes îl vrea mort.
Întocmim o înţelegere rezonabilă şi îi arătăm lui Reyes
că justiţia încă are coloană vertebrală.
E o idee rea, Matt.
E în regulă, aştept afară.
Nu pot să cred că discutăm asta!
Te-a legat pe un acoperiş.
Tu ar trebui să ştii bine că e un psihopat.
E clar că abordarea lui e total greşită,
dar, în felul lui personal, încerca să facă ceva nobil.
- Tu auzi ce spui? - Da.
Voia dreptate, Foggy, ca şi noi.
Aşa că ar trebui să riscăm totul...
Firma, reputaţia
şi, să fim sinceri, siguranţa noastră?
Trebuie să riscăm totul pentru a-l ajuta?
Cam aşa ceva. Da.
E vorba despre a salva un om sau un justiţiar?
E o fiinţă umană.
Cum eşti şi tu, Foggy. Cum sunt şi eu.
Şi n-ar trebui să moară.
Karen, ia-ţi lucrurile.
Mergem la spital.
Nu aveţi voie cu telefoanele aici, dle!
- Ce se întâmplă? - Reporterii.
Se pare că toată lumea vrea declaraţii de la Castle.
Sau să afle cine a stat de vorbă cu el. Haide.
Sunteţi ziarişti?
Nu, avocaţi.
Legitimaţiile?
Nu sperie pe nimeni lumina reflectoarelor?
Suntem pe cale să intrăm pe un mare prosceniu.
De unde ştiu eu ce e prosceniu?
Am jucat teatru în tabăra
şi e genul de amănunt
pe care ziariştii îl află dacă îmi caută prin trecut.
Haide, artistule.
Voi trei ce căutaţi aici?
Brett...
Porţi cravată şi e fără clamă.
Nu e momentul potrivit, Foggy.
- Acum îl dădăceşti, sergent? - Sergent detectiv, mai nou.
- O promovare? - Am avut noroc.
Şefii apreciază publicitatea unei arestări.
- Şi pe poliţiştii care le realizează. - Felicitări!
Regret, nu aveţi voie să treceţi mai departe. Nu puteţi fi aici.
Dacă avem treabă cu Frank Castle?
Treabă? Nu prea ştie pe ce lume e.
Vrem să-l reprezentăm.
- Are deja un avocat. - L-am văzut pe avocatul-surogat.
Nu e cel mai neexperimentat din oraş, dar...
E pe aproape.
Brett, credem că firma noastră e mai pregătită
să reprezinte interesele dlui Castle.
Cu siguranţă, în comparaţie cu avocatul lui actual.
Nu pun întrebări, dar toate firmele din oraş l-au evitat.
Trebuie să fie un motiv. Nu vi-l doriţi drept client.
Procuratura vrea pedeapsa capitală. Avocatul apărării e gata s-o ajute.
Îl vor extrăda pe Castle din New York dacă este nevoie.
Ne-am gândit că poate preferă strategia noastră de a-l ţine în viaţă.
Veniţi aici.
Uite, pe mine nu mă priveşte.
Dar mă întreb, dacă vă împotriviţi dnei procuror şi pierdeţi?
Singura înmormântare va fi a firmei voastre.
Vă riscaţi carierele.
Dacă-i întoarcem spatele, îl lăsăm să moară.
Genţile şi servietele vor fi percheziţionate.
Nu-i daţi nimic lui Castle.
Nu luaţi nimic de la el. Mâinile sus.
Ne-au percheziţionat deja la intrare.
Da? Vă mai verificăm şi noi.
Obiectele din salon au fost evacuate.
E legat, dar păstraţi distanţa şi aveţi grijă la bandă.
Nu treceţi de ea sau visul meu va deveni realitate şi vă arestez.
Dumnezeule.
Matt, banda.
Frank Castle.
Mă numesc Matthew Murdock.
Ei sunt asociaţii mei, Franklin Nelson şi Karen Page.
Da.
Ştiu cine sunteţi.
Voi apăraţi ticăloşi.
Am venit să-ţi facem o ofertă.
Nu vrem bani pentru serviciile noastre, nu suntem...
...interesaţi de renume sau publicitate.
Nu ni s-a desemnat cazul tău. Nu suntem obligaţi să fim aici.
Dar, dacă te uiţi puţin în jur, vei observa că doar pe noi ne ai.
După cum bine ştii,
lista duşmanilor tăi nu se rezumă doar la bandele pe care le-ai ucis.
Te pricepi să-ţi faci duşmani influenţi.
În ziua în care ai fost internat din cauza împuşcăturii de la cap,
ţi s-a emis un ordin de a nu fi resuscitat.
Şi un ordin de împuşcare mortală, acum câteva zile.
L-am auzit când a fost emis.
Ordonanţele au fost emise de procuroare.
Faptul că ne poartă pică de când am început să punem întrebări
înseamnă că suntem pe drumul cel bun.
Cineva din procuratură îţi doreşte moartea, dle Castle.
Iar noi am vrea să ştim de ce.
Dacă ne permiţi să preluăm cazul, putem obţine o sentinţă mai uşoară
şi îţi mai dăm o şansă.
Poate aflăm chiar cine e de vină pentru ce ţi s-a întâmplat.
Ne referim la viaţa ta, dle Castle.
Putem să-ţi salvăm ce a mai rămas din ea.
Da.
Cam cum l-aţi salvat pe Grotto?
Karen!
- Foggy! - Vrei răspunsuri?
Şi noi, dar nu le vom obţine dacă eşti mort.
De unde o ai?
De la tine din casă.
Aţi intrat în casa mea?
- De ce aţi intrat în casa mea? - Cine e înăuntru? Cum?
- Deschide uşa! Deschide... - Aţi intrat în casă...
Te-au minţit în legătură cu ce i s-a întâmplat familiei tale.
Voi trei, afară! Acum!
Situaţia nu e sigură.
- Ai grijă. - Scuză-mă.
- Cu ce vă putem ajuta? - Căraţi-vă de aici!
Mai avem ceva de rezolvat aici.
Frank Castle are deja un avocat.
Aşa că, doar dacă n-aţi cerut permisiunea avocatului apărării
să vorbiţi cu clientul său,
încălcaţi etica legislativă din New York.
Am vorbit de dimineaţă cu dumnealui.
Sincer, nu pare pregătit să abordeze un astfel de caz.
Deşi a menţionat ceva despre discuţia pe care aţi avut-o ieri.
Matt Murdock, nu-i aşa?
Da, mă bucur să vă cunosc.
Aveţi reputaţia unui om inteligent, dle Murdock.
Întrucât colegii dv. nu par capabili să realizeze gravitatea situaţiei,
permiteţi-mi să vă spun direct dv.
Părăsiţi salonul acesta, uitaţi de omul acesta,
scoateţi-vă din minte acest caz, înainte să vă treziţi
la doi metri sub cenuşa reputaţiei şi a promiţătoarei cariere juridice.
Avem dreptul la o discuţie cu un posibil client.
Nu dacă avem conflicte de interese.
- Care ar fi acest conflict? - Elliot Grote.
Nu-l puteţi reprezenta, dacă una dintre victime v-a fost client.
- Presupusele victime. - E acelaşi lucru.
Reprezentarea lui Grotto a complicat treaba,
dar dovezile colaborării cu el şi a înţelegerii cu dv.
au dispărut din dosarele publice.
Cineva a omis că aţi încălcat contractul de protecţia martorilor,
că aţi periclitat siguranţa martorului şi că aţi cerut uciderea lui Castle.
Presupun că dna Reyes ar putea mărturisi
când va depune plângerea de conflict de interese.
Avem documentaţia pentru a ne susţine versiunea.
Dv. cum staţi?
Problema e că dv. nu ar trebui să fiţi aici.
E o încălcare a eticii din partea procurorului să comunice
cu inculpatul în absenţa avocatului apărării.
Aşa că, dacă ne scuzaţi,
am vrea să-l convingem pe dl Castle
că, spre deosebire de avocatul său actual, noi chiar îl putem ajuta.
- Aţi reuşit deja. - Cum?
Castle nu-l mai vrea pe avocatul din oficiu.
Spune că Nelson şi Murdock sunt acum avocaţii lui.
Mulţumesc, dle sergent detectiv. Ne scuzaţi.
Foggy, e la tine bastonul meu?
Mulţumesc.
În sfârşit avem un avantaj asupra femeii ăsteia.
Ştie să intimideze, dar va negocia.
- Nu vrea să se ajungă la proces. - Sigur.
Vrea să termine repede, ca să se poată ocupa de noi...
Toate la timpul lor.
De unde începem?
Trebuie să vedem acuzaţiile şi probele.
Le analizăm şi decidem ce opţiuni avem cu Frank.
- Economisim timp. - Nu pot să cred!
Dar chiar se întâmplă.
Da, intră.
A sosit maşina pentru dl Murdock.
Maşina?
Nu e momentul potrivit.
Şeful meu a insistat.
- Şeful lui? - Da, un client nou.
Ne laşi puţin?
Da...
Noul client despre care ţi-am zis, am uitat că programasem întâlnirea.
Când?
- Cred că acum, presupun... - Vorbeşti serios?
- După ce ai insistat să venim? - Ai văzut contul din bancă.
Ce gen de client trimite şoferul?
Genul care plăteşte.
Mult.
Ştiu că momentul e nepotrivit...
E în regulă, du-te.
Du-te.
Bine.
Sună-mă dacă e vreo problemă. N-ar trebui să dureze mult, oricum.
- Îmi pare rău. - Nu, e în regulă.
Bine.
E oficial?
Sunteţi împreună?
- Noi... - Nu...
Nu am definit situaţia.
Eu o să... Ce-ar fi să te conduc?
Crezi că va accepta? Asta?
Da, e un birou destul de mic.
O să aibă nevoie de o perioadă de adaptare.
Cred că da.
Dar nu ţin eu minte greşit, nu?
Chiar a fost cel mai bun... curry de pe lumea asta?
Da.
Bun, bun de tot.
Compania a fost şi mai bună.
O să încerc să termin repede.
Ştii ce? Eu şi Foggy o să fim ocupaţi cu astea.
De ce nu luăm cina mâine-seară?
- Da, se poate? - Da.
- Mulţumesc că m-ai susţinut. - N-a fost pentru noi.
Ci pentru că a-l ajuta pe Frank şi a afla adevărul
e ceea ce trebuie să facem.
Cum?
Ştiu.
- Bine. - Bun.
Nu se poate să trimiţi maşina când decizi...
- Dezbracă-te. - Poftim?
Pe invitaţie scrie ora 19.00 fix.
N-am timp de asta acum.
- Am ceva important... - Am muncit mult.
Credeam că o să bem.
E amuzant.
Mergem la o gală să furăm un registru secret de la Roxxon
care detaliază anumite acţiuni ilegale din Hell's Kitchen.
Trebuie să trecem de Stan Gibson.
E înarmat?
Mă îndoiesc. Lucrează la Roxxon.
Din câte am aflat eu, fiecare angajat are un card
care îi asigură accesul la etajul secret din clădirea Yakatomi.
Prietenul nostru Stan e diferit, e doar un contabil.
Nu ştie deloc să riposteze.
O să-i sustragi cardul?
- Da. - În mijlocul galei?
Asta e ideea.
După seara trecută, Yakuza ştiu că sunt compromişi,
iar paza va fi întărită.
Pe vremuri aveai încredere în mine.
Asta când a fost?
O să ne descurcăm.
Am o viaţă.
Am interese de apărat. Vreau să ştiu toţi paşii planului.
Matthew, unde ar mai fi partea distractivă?
Nu este. Nu ne distrăm. Avem o înţelegere.
Ţi-am spus, o dată şi gata.
- După seara asta... - Rămas-bun.
Ştiu.
Da.
Să n-o risipim.
E mai rău decât am crezut.
Sunt 37 de acuzaţii de crimă. La tine cum e?
Am 98 mai puţin grave...
Adică violenţe, tâlhărie
deţinere ilegală de arme, punere în pericol...
O întreagă înşiruire de acuzaţii de infracţiuni.
Am încurcat-o rău de tot.
Eşti pregătit să intrăm?
Nu.
Cum audierea se ţine în câteva ore, nu prea avem de ales.
Să-l luăm la întrebări pe criminal.
Am trecut în revistă acuzaţiile.
Din câte am înţeles...
Vrei să pledezi vinovat la toate?
Am nevoie
de o confirmare verbală ca să continuăm.
Ai vrut să te reprezentăm. Ca să-mi fac meseria...
Sunt vinovat.
- Minunat... - Nu vorbesc cu tine.
Poftim?
Cu ea.
Vreau să vorbesc singur cu ea.
Sub nicio formă.
- Colega mea este... - Accept.
- Dacă te simţi în stare, cred că... - Familia mea.
Ce ştii?
Ajungem şi la asta.
Ce ştii...
...despre familia mea?
Ai văzut asta?
Raportul poliţiei, plângerea numărul 211974.
"Victimele au oprit la semafor, pe Buellton Avenue,
când suspectul a început să tragă în maşină, cu un pistol de 9 mm.
Un adolescent, o adolescentă şi o femeie adultă
au fost găsiţi morţi la faţa locului.
Şoferul a fost grav rănit şi transportat la spital."
Sunt minciuni.
Asta a declarat Reyes.
Dar amândoi ştim că tu şi familia ta...
...eraţi la carusel în acea zi.
Din ce am pus cap la cap,
reiese că aţi fost prinşi în mijlocul unei răfuieli.
Ce îţi aminteşti?
- Nu contează ce-mi amintesc eu. - Ba da.
Dle Castle, am o mulţime de frânturi de poveste, dar...
Crede-mă, totul ar decurge mult mai uşor dacă mi-ai spune ceva.
Apar şi dispar.
- Da. - Bun.
Faptul că se estompează...
Am plecat la un picnic la locul nostru.
Ea era lângă carusel, pe peluză.
Apoi, am auzit-o ţipând.
Urlând.
Era un bărbat adult.
Pe cine ai văzut?
N-am văzut.
Am aflat mai târziu.
Cartelul.
Irlandezii.
Motocicliştii.
Altcineva?
Trebuia să mă aştept.
- De unde să ştii? - Ce ţi-am spus? Am auzit.
Am auzit...
Şi n-am făcut nimic.
Datoria mea era să-i protejez.
N-am reuşit.
Cred... Întrebările mai pot aştepta puţin, o să...
O să mă...
O să mă întorc când...
Rămâi.
Te rog.
Aşteaptă puţin.
Acum îţi place cravata mea idioată?
Acum ador cravata ta idioată.
Hai să luăm lucrul pentru care am venit.
- Probabil că arăţi bine. - Cum ai putea şti?
S-au întors multe priviri. Au crescut multe pulsuri.
Păcat că nu poţi să te bucuri de petrecere.
Cred că mă descurc. Nu-ţi place jazzul?
Prefer muzica anilor '90.
Atunci, în mod sigur meriţi o băutură.
- Elektra. - Linişteşte-te.
Cei din jurul tău se vor simţi mai dezinvolţi.
Dră Natchios, suntem onoraţi de prezenţa dv. în această seară.
Nu ratez nicio ocazie să fiu linguşită, dle Hirochi.
Dacă acest distins domn nu mi-a luat-o înainte,
daţi-mi voie să fiu primul linguşitor din seara asta.
Arăţi divin, draga mea.
Scuzaţi-mă.
Primul linguşitor?
El e, cel de la bar.
Termină-ţi băutura.
De ce? Dansăm?
Nu-mi place melodia, dar lui Stan îi e sete.
Iar acum, ne e şi nouă.
Bei tot Macallan?
E bine. Eşti constant.
Sec.
Da, ştiu.
Pornim.
- Elektra. - Ce e?
Atenţie la Gibson de la bar.
Roxxon şi-a întărit paza.
Îl urmăresc îndeaproape.
Au dibuit veriga slabă.
Sunt mai deştepţi decât îşi dau seama.
E posibil să supravegheze tot locul.
O să fie mai distractiv decât am anticipat.
Trebuie să-l prindem când e singur.
Mă ocup eu.
Rămâi aici.
Nu!
Doamne, îmi pare rău.
Dumnezeule.
Am vărsat pe dv.?
- Nu-i nimic. - Vă rog, iertaţi-mă.
Insist să-mi daţi factura de la curăţătorie.
Nu, ar trebui să mă uit pe unde merg. E vina mea.
Daţi-mi voie.
Sunt un idiot.
Mulţumesc, dle.
Încă o dată, îmi cer scuze.
Nu vă mai gândiţi.
- Petrecere frumoasă. - Mulţumesc.
Nu ai fost nicio secundă în pericol.
- Poftim? - Serile trecute.
Când îl păzeai pe nenorocitul ăla şi te agitai pentru Grotto.
Eu...
le fac rău doar celor care merită. Voiam să ştii asta.
Crezi că el a meritat?
Da.
Ştii că era asasinul irlandezilor?
A împuşcat o bătrână pentru că i-a văzut faţa.
Presupun că...
Nu ţi-a spus despre asta.
Da.
Tu erai în siguranţă, da?
Voiam... doar să ştii.
Cred că va trebui să te cred pe cuvânt.
Grozav. N-are legătură cu cuvântul meu.
- Nu? - Nu.
Ştii ce e un lunetist de recunoaştere?
- Ai auzit termenul? Nu? - Nu.
Ei bine, ai unul în faţa ta.
Am fost în promoţia 307 la Quantico.
Şi aveam un motto.
Era o zicală. "Un glonţ, o victimă."
Ideea e că, dacă voiam să te omor, ai fi fost moartă.
De ce sunt aici? De ce ai vrut să rămân?
Eu nu...
Mi-e teamă că amintirile vor dispărea pur şi simplu.
- Dle Castle... - Uite, tu...
Ai fost... Ai fost la mine în casă.
Tu nu te-ai mai întors?
- După ce familia ta a fost... - Nu.
Pot să te întreb, ai... Ai intrat în bucătărie?
Da.
Farfuriile, erau...
Erau pe masă sau în chiuvetă?
Cred că erau spălate. În suport.
Dar în cealaltă cameră, ai...
Ai văzut pianul de acolo?
- Da. - Da?
Fiul meu, Frank Junior...
Lua fursecuri cu pumnul şi le ascundea în bancă.
Ştii, se juca de-a soldatul.
- Le păzea şi le apăra. - Da?
Apoi adormea acolo. Îl găseam...
Dormea pe o grămadă de fursecuri sfărâmate.
Da, eu...
Când eram mică, şi eu făceam la fel,
doar că era vorba de biscuiţi de ghimbir şi de cămară.
Da?
Îmi imaginam că e o navă spaţială.
Care mă duce departe.
Aşa făceai? Da.
Cred că avem nevoie de aşa ceva, trebuie să evadăm.
Am fost în dormitoarele copiilor.
Pe pereţi erau desene şi trofee sportive pe noptiere.
Am fost plecat multă vreme. Mi-au lipsit toate astea.
Jucăriile erau împrăştiate pe jos, peste tot.
Mulţi dinozauri de plastic.
Da, erau ai fetiţei mele. Erau ai Lisei.
Când era mică, scotea nişte sunete când se juca cu ei.
Dar maşinuţa?
Ca un...
Ca un Jeep cu telecomandă.
Da, era a lui Frank Junior.
I-am făcut-o cadou când a împlinit şapte ani. Reuşea...
Da, reuşea să mă scoată din sărite cu chestia aia.
Uite, Frank, chiar n-ar trebui să mă bag...
Dar e clar că te iubeau.
Foarte mult.
Da...
Bine...
Uite.
Mulţumesc.
Mulţumesc, doamnă.
Pentru ce?
M-ai ajutat să-mi amintesc.
Cu plăcere.
Dacă vrei să pui întrebările, poţi să întrebi.
Orb nenorocit.
Îmi aduce unul din voi apă minerală?
Haide.
Pentru numele lui Dumnezeu!
Ce naiba? S-a întrerupt lumina sau aţi stins-o voi?
Asta o să şteargă înregistrările şi o să repete imaginile.
- Pe aici. - Aşteaptă puţin.
Etajul e plin de gărzi. Vino după mine.
E ziua ta norocoasă, dle Castle.
Cei şase membri din Câinii Iadului din Delaware nu mai sunt o problemă.
Cei din Delaware nu au dovezi ca să ceară extrădarea.
Aşa că pedeapsa capitală nu mai intră în discuţie, oficial.
Reyes voia trei pedepse pe viaţă fără drept de eliberare condiţionată.
Fiind Nelson din Nelson şi Murdock, am negociat la una,
cu drept de eliberare condiţionată după 25 de ani.
Asta e vestea bună.
Şi cea proastă?
Nu oferă regim de protecţie. Va fi închis la grămadă.
Nu, nu se poate. Clar?
Va fi înconjurat de criminali, care îi vor vrea sângele.
Va fi o petrecere.
Sigur poţi să te descurci, dar Reyes şi-a pus speranţele în găşti.
Din punct de vedere juridic?
Cred că e cea mai bună înţelegere pe care o putem face acum.
Aşa că...
Îţi recomand s-o accepţi.
Bine.
Bun, când vor apărea judecătoarea şi Reyes...
Nu trebuie să spui decât trei cuvinte simple.
"Vinovat, dnă judecător."
Şi nu vei fi nevoit să ne mai vezi vreodată.
S-a făcut.
Cazul numărul 4854, Statul împotriva lui Frank Castle.
- Renunţaţi la citirea acuzaţiilor? - Da, dnă judecător.
Bine.
Cum pledează inculpatul?
Pledez nevinovat.
Ai auzit, vrăjitoareo? O să mă uit cum arzi lângă mine.
- Ai auzit? - Controlează-ţi clientul.
- M-ai auzit? - Îmi cer scuze.
Inculpatul a pledat nevinovat.
Din cauza naturii şi gravităţii crimelor de care este acuzat,
cauţiunea este refuzată.
Se va stabili data procesului de comun acord cu procuratura.
Curtea se retrage.
La naiba!
Nu asta trebuia să se întâmple.
- Ce i-ai spus? - Cum?
Acum trei ore pleda vinovat.
- De ce s-a răzgândit? - Poate vrea adevărul.
Despre Grotto şi ai lui, despre...
muşamalizare.
Dacă ajungem la proces, totul va ieşi la iveală, nu?
Nu se pune problema de "dacă". O să se întâmple.
Procesul secolului.
Trebuie să dăm de Matt, înainte să se anunţe oficial.
Să-i spunem că se schimbă totul.
Elektra. Elektra.
Nu-i rău, Magoo.
Sunteţi cu ochii pe Gibson?
E la toaletă, dle.
E acolo.
Nu e acolo.
Trebuia să fie acolo.
Să înţeleg că nu e aici.
Trebuia să fie.
Dacă îl descoperă pe Gibson, am încurcat-o. Trebuie să plecăm.
Matthew!
Blocaţi lifturile. Avem un intrus la etajul 13.
Verificaţi înregistrările. Vreau să ştiu cine a umblat la ele.
Repede! Verifică înregistrările de la etajul 13.
Ce e?
E ceva în spatele zidului.
Ca un curent electric care trece prin el.
Da?
Unde?
O întrerupere de semnal...
Aici.
Bun.
Bun...
Sunt genială.
Uite, ăsta. Registre, documente.
Hiro, vino aici.
Imaginea se repetă.
Dle, am descoperit problema.
Toată paza, veniţi la etajul 13.
Ăsta e.
Registrul Roxxon.
Nu acum, să plecăm.
Nu ştiu japoneză, dar ei ştiu că suntem aici.
Nu merge.
O să ne vadă.
Opriţi curentul. Închideţi porţile.
- Nu, ne-au găsit. - Să mergem.
Au blocat etajul. Se apropie.
Acum.
- Staţi pe loc! - Dumnezeule!
Avem ceva. La etajul 11.
Ne pare rău. E atât de stânjenitor.
Am vrut să ne strecurăm aici.
Dar plecăm imediat...
Domnule...
O să facă o donaţie consistentă. E foarte bogat.
Te rog, iubito...
- Ne pare rău. - Taci din gură!
Erau doi petrecăreţi. Verificaţi în continuare etajul 13.
Mulţumesc.
- Trebuie să plecaţi. - Sigur că da.
Ne pare rău, n-am...
Acum!
- Stăpâneşte-te! - Linişteşte-te.
Facturi pentru arme.
- Pistoale, muniţie... - Ştii japoneză?
Droguri. În general, marfă de calitate.
Aici parcă ar fi oameni.
Un fel de muncitori.
Pare că sunt mulţi.
Doar în ultimele luni.
Şi toţi din Japonia.
- Asta ce e? - Ce anume?
Nu ştiu. Aici nu mai înţeleg.
- Cum adică? - E un fel de cod.
Nu are nicio logică.
Dacă actele despre droguri, arme, trafic de persoane nu sunt codate,
atunci, ce e codat?
Doamne, ce vor să ascundă?
Rămâne pe mâine la aceeaşi oră, Matthew?
Am investit sute de milioane de dolari
şi zeci de ani în operaţiune.
Iar acum...
Cele mai valoroase secrete au fost furate.
Aş fi foarte dezamăgit
să aflu că ai contribuit cumva la acest furt, Gibson-san.
Eu...
Nu am nicio legătură.
Ţi-am acordat accesul.
Chiar şi pază care să te apere şi să asigure sfinţenia operaţiunii.
Eram în toaletă. Am fost atacaţi.
Ascultă! Nu te-aş trăda niciodată!
Nu am decât respect pentru Yakuza!
Cine a spus că sunt membru Yakuza?
Foggy?
N-ai răspuns la telefon.
- De ce eşti aşa elegant? - Ce se întâmplă?
Audierea.
Frank a pledat nevinovat, Matt.
- Poftim? - Asta nu e tot.
Reyes a tras toate sforile ca să grăbească procesul.
Cum...
Bine.
Bine, depunem moţiune de prelungire.
Vom...
Vom restructura teoria cazului, nu pierdem timp cu acuzaţiile.
Nu înţelegi, Matt!
Frank a fost de acord!
Are impresia că i-o plăteşte cumva lui Reyes.
Sper că programul tău e liber, prietene.
Deoarece cazul Statul împotriva lui Frank Castle...
Începe săptămâna viitoare.
Subtitrare: Retail